Hovedlinierne i det naturlige Bakteriesystem
Forfatter: Orla Jensen
År: 1908
Sider: 330
UDK: 57 Gl.
DOI: 10.48563/dtu-0000169
Emne: Særtryk af oversigt over Det Kgl. Danske Videnskabernes Selskabs forhandlinger. 1908 No 5
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
Hovedlinierne i det naturlige Bakteriesystem.
317
dannede Spaltningsprodukter, saa er det naturligt ogsaa at
aflede dem fra de sidstnævnte. I kulturel Henseende indtager
de en Mellemstilling imellem Aerogenes- og Mælkesyrebak-
terierne, idet de i Stikkultur breder sig saameget desto mindre
paa Overiladen, jo større deres Evne til at danne Propion-
syre er. De danner ubevægelige Kortstave eller Diplokokker,
der fuldstændigt minder om Streptococcus lacticus. De for-
gærer baade Laktose og Laktater. De angriber ikke Kasein,
men spalter de af peptoniserende Bakterier dannede Produkter
videre. Paa Grund af deres reducerende Egenskaber udvikler
de Svovlbrinte, naar de har Pepton til deres Ptaadighed. Vi
vil kalde Slægten Propionibacterium.
Ligesom Propionsyrebakterierne og de ægte Mælkesyre-
bakterier saaledes kan ogsaa de ægte Smørsyrebakterier op-
fattes som Organismer, der (hver paa sin Maade) i anaerob
Retning har uddannet de Evner videre, som Kolibakterierne
besidder til at nedbryde Kulhydrater. Da jeg imidlertid fore-
trækker at behandle Smørsyrebakterierne til Slut sammen
med de andre obligat anaerobe Organismer, vil vi først om-
tale de Bakterier, der kan tænkes at være opstaaet ved en
videre Uddannelse af Kolibakteriernes Evne til at nedbryde
N-holdige Substanser. Udviklingen gaar her i aerob Retning
igennem Proteusbakterierne til de sporedannende Hø- og Kar-
toffelbaciller.
Da de ikke-gelatinesmeltende Proteusarter, f. Exp. Bacterium
Zopfii, ikke angriber Mælkesukker, maa de afledes fra de aller-
ældste Kolibakterier, og de adskiller sig egentlig kun fra disse
ved at danne ejendommelige Udløbere i Gelatinen. Dette
Fænomen, der er karakteristisk for de fleste Proteusarter,
genfinder vi hos de nærmest beslægtede Baciller, saaledes
hos Bacillus mycoides. Da dette ikke foranlediger os til at
regne sidstnævnte til Proteusbakterierne, saa finder jeg heller
ingen tvingende Grund til at regne rankedannende Bakterier,
der totalt mangler Evnen til at udskille proteolytiske Enzymer
51