Danmarks Søfart og Søhandel
Fra de ældste Tider til vore Dage
År: 1919
Serie: Danmarks Søfart og Søhandel I
Forlag: Nyt Nordisk Forlag
Sted: København
Sider: 782
UDK: 382
Af dette værk er trykt som luksusudgave 300 nummerede eksemplarer
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
448 G. HORNEMANN VI
Landet ses af, at der i Reglen ogsaa med Norge afregnedes i Mark Banco.
En særlig Grund til denne Afregningsmaade var, foruden det bekvemme
i at have et fælles Omsætningsmiddel, de betydelige Omkostninger
ved at trassere Veksler paa Norge. Endnu 1849 var Forholdet det,
at en tre Maaneders Veksel paa 500 Speciedaler, trasseret paa Chri-
stianssand og diskonteret i Hjørring kun gav 929 Rdlr. i Nettopro-
venu og altsaa kostede 71 Rdlr. i Renter og Omkostninger.
Ved Aar 1826 var Skudehandlen i Thisted Amt kun ringe, men i
Vendsyssel voksede den. Skuderne var maaske nok færre end før,
men de fleste var større end tidligere, og desuden fragtedes mange
norske Fartøjer, ja adskillige kom, uden at være fragtede, for at sælge
Trælast til de Handlende. De vigtigste Handelspladser var Lønstrup,
Løkken og Blokhus.
Aarene 1840—56 var Skudehandelens gyldne Tid. I Begyndelsen
af Fyrrerne fik flere af Skudehandlerne udvidet Handelsprivilegium,
det vil sige Ret til at handle med almindelige Købmandsvarer, dog
skulde de tage deres Kolonialvarer fra Købstædernes handlende, —
hvad naturligvis ikke overholdtes. I Virkeligheden fik de fleste af de
store Vestkystforretninger en betydelig Del af deres Varer fra Ham-
borg. Norge var stadig Hovedmarkedet. Forbindelserne naaede der
fra Bergen i Vest over Stavanger og Christianssand lige til Christiania.
Maaske var Handelen ikke mindst paa de mellemliggende Smaastæder.
Men saa stærk havde den vokset sig, at der handledes ikke blot paa
København og paa Hamborg, men paa Newcastle, Hull, London og
undertiden paa Stettin og Riga. Intet Under, at de smaa Vestkyst-
byer blev Købstæderne ret farlige Konkurrenter.
Hvad der handledes medV Mest med alle Slags Fødevarer (Korn,
Smør, Flæsk, Kød, Kvæg og Svin, Malt, Gryn, Æg og Fjerkræ), end-
videre med Huder og Skind, Ben, gammelt Jærn, Kartofler, Voks,
Mjød, Uld, Hvergarn, Dynevaar og Vadmel. Fra Norge indførtes
Tømmer, Jærn, Tjære, Salt m. m., fra England og Hamborg Kul, To-
bak, Fajance, Farvevarer, Kolonial- og Manufakturvarer. Manufaktur-
varer maatte rigtignok ingen af Strandhandlerne handle med und-
tagen Klitgaard i Blokhus, der havde faaet Bevilling dertil 1850.
Løkken var den største af alle Handelspladserne paa Kysten. Med