Jordkloden Efter Syndfloden
Physisk-geographiske Skildringer for dannede Læsere
Forfatter: Louis Figuier
År: 1869
Forlag: P. G. Philipsens Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 507
UDK: 551.4
Emne: Efter den franske Originals tredie Oplag
Med en Mængde i Texten indtrykte Oplysende Billeder og Prospekter
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
Jordklodens Bjerge og Sletter. 2j s
denne sin Vei knn een eneste storre Vandflade nemlig Middelhavet,
men Overfladen af dette Jndhav er i Virkeligheden altfor lille til
at mætte den uhyre Luftmasse fra Nordost tilstrækkeligt med Fugtig-
hed. Det Jordbelte, som Passatvinden blæser hen over, paavirkes
saaledes uafbrudt af en overordentlig tor og vandfattig Luftstrøm,
medens de Landstrog, som sortrinsviis ere udsatte for Havvinden,
derimod aldrig savne Fugtighed og Nedslag i rigt Maal. Hvorvidt
denne Hypothese virkelig er begrundet eller ikke, lader sig for Die-
blikket ikke med Bestemthed afgjore, men det er dog ikke usandsyn-
ligt, at det anførte Forhold nok kan spille en vis Rolle som med-
virkende Aarsag til det paafaldende torre og regnlose Klima, som
er charakteristisk for Asiens og Afrikas udstrakte Drkener.
Siden Franskmandenes Erobring af Algier er vort Kjeudfkab
til Drkenen Sahara bleven betydeligt Udvidet. Denne uhyre
Sandflette, Jordklodens storste Drkenstrækning, besidder en Længde
fra Vest til Dst af omtrent 600 Mile og en Middelbrede fra
Nord til Syd af 210 Mile og indtager saaledes et Fladerum af over
120000 Kvadratmile eller omtrent ligesaameget som de to Tredjedele
af hele Europa. Man har deelt Sahara i flere Partier, men denne
Inddeling, der hovedsagelig er foretagen efter Navnene paa de i
ørkenen levende Nomadestammer, har dog idethele kun meget lidet
at sige, og man indskrænker sig derfor sædvanlig nu til at dele
den i et vestligt Parti fra Atlanterhavet til 30 Grader ostlig
Længde, et Midterparti mellem 30 og 33 Grader og et ostligt
Parti, den libyske Drken, der gaaer indtil Nildalen.
Overfladen af Sahara ligger ikke overalt i samme Hende. I
den nordlige og vestlige Deel as Arkenen skal der være Egne, som
endog ligge under Havets Niveau, medens det Indre af Fournel
angives at have en Middelhøjde af omtrent 500 Fod. Ved Biskra
har man ved Maaling fundet en Hoide af kun lOO Fod. Sahara
er fremdeles langtfra den jævne, eensformige Sandslette, som man
tidligere ansaae den for, men tvertimod forholdsviis rig paa
temmelig betydelige Ujævnheder og Terrainforhsininger. Barth har
saaledes paa flere Steder i Drkenen truffet Bjerge af 4—5000
Fods Hoide, der udmærkede sig ved deres vilde og sonderrevne
Udseende og bestode af en morkfarvet Steenart. Paa andre Steder
14*