Jordkloden Efter Syndfloden
Physisk-geographiske Skildringer for dannede Læsere
Forfatter: Louis Figuier
År: 1869
Forlag: P. G. Philipsens Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 507
UDK: 551.4
Emne: Efter den franske Originals tredie Oplag
Med en Mængde i Texten indtrykte Oplysende Billeder og Prospekter
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
242
Temperaturforholdene paa Jordkloden.
Fods Høide og derover udfordres 540 Fod eller mere for at for-
mindske den een Grad og i 30000 Fods Hoide endog 1800 Fod.
Luftens Tilstand var ikke uden Indflydelse paa disse Forhold, idet
Temperatnrformindskelsen nemlig altid ved overtrukken Himmel og
flyet Luft kun var halv saa stor som ved reen Himmel og i
klar Luft.
Det er den hernævnte med Hoiden følgende Aftagen af Tem-
peraturen, der er Grunden til det stedse koldere og koldere Klima,
der moder os ved Bestigningen af hoie Bjerge, og til det saa ejen-
dommeligt vexlende Præg, Plantevæxten paa disses Skraaninger
belteviis frembyder. Det Maleriske ved Naturen i et Alpelandskab
beroer for en stor Deel netop paa en saadan gradviis Forandring
i Vegetationens Charakteer fra den sommervarme Dal forneden til
den evige Snees ode og livlose Regioner foroven. Naar man fra
Toppen af et af de hoie Bjerge i Schweiz overfluer det storartede
Panorama, der udbreder sig for Ens Fod, har man i Virkeligheden
et levende og naturtro Billede af Grundtrækkene i Plantevæxteus
Fordeling under de forskjellige Bredegrader. Man seer nemlig sex
forfljellige Belter, der aflose hinanden nedenfra opad og tydelig
sondre sig indbyrdes ved Vegetationens vexleude Charakteer og
Fjeldbundens forskjellige Udseende. Nederst udbreder det frugtbare
Sletteland sig, bedækket med Soer og Skove, gjennemskjaaret nf
Floder og Veie og besaaet med venlige Landsbyer og idylliske For-
pagtergaarde. Ovenfor dette grønne Tæppe hæver Landet sig forst
som afrundede Hoider, der snart ere nsgne, snart bevoxede med
frodige og skyggefulde Lovflove. Derefter bliver Stigningen brattere,
Naturen antager en mere vild og sønderreven Fjeldcharakteer, og
morke Naaleskove bedække de steile Bjergfkrænter. Ovenfor dette
Belte træffe vi endnu hist og her frodige Græsgange, men efter-
haanden som vi komme hoiere op, forsvinde endogsaa disse, og
Bjerget viser sig nu kun som nogne og golde Fjeldmusser as en
eensformig graalig Farvetone. I disse Regioner er det navnlig
det Storslaaede og Phantastiske i Klippeformationerne, der tildrager
sig vor Opmærksomhed og Beundring. Toppen af Bjerget er
endelig dækket af et blændende hvidt Sneetæppe, fra hvilket kun hist
og her enkelte Fjeldtoppe, hvis Sider ere saa steile, at Sneen ikke