Jordkloden Efter Syndfloden
Physisk-geographiske Skildringer for dannede Læsere
Forfatter: Louis Figuier
År: 1869
Forlag: P. G. Philipsens Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 507
UDK: 551.4
Emne: Efter den franske Originals tredie Oplag
Med en Mængde i Texten indtrykte Oplysende Billeder og Prospekter
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
256
Temperaturforholdene paa Jordkloden.
Vi ville nu gaae over til Skildringen af Gletschernes
Dannelsesmaade. Ovenfor Plantegrændsen smelter den Snee,
der falder paa Bjergene, som tidligere anført ikke eller kun tildeels,
og i enhver Bjergdal eller Fordybning mellem Klipperne, der ligger
i denne Hoide, ophober der sig derfor lidt efter lidt en betydelig
Mængde Snee. Naar der nu paa varme Sommerdage toer lidt
af denne paa Overfladen og det derved dannede Vand trænger ned
i de underliggende Lag og fryser om Natten, mister Sneen sin op-
rindelige lose Beskaffenhed og forvandles efterhaanden til den saa-
kaldte Firn eller Nev s, en kornet Masse, der besidder en storre
Fasthed end den almindelige blode Snee og derfor ikke som denne
lader sig sammenkugle ved Tryk. I Henseende til Tæthed staaer
Firnsneen omtrent midt imellem almindelig Snee og Jis; medens
en Cubikfod Snee saaledes veier lidt over 5 Pund og en Cubikfod
Jis omtrent 56 Pund, varierer Vægten af en Cubikfod Nevs der-
imod fra 18z til 37 Pund*). Grændsen mellem Firnsneen og
Isen er sjelden tydelig udpræget, idet den første, i samme Forhold
som den bliver udsat for et storre og storre Tryk, gradviis under -
gaaer en tilsvarende Række af Forandringer, for hvilke den for-
fljellige Tæthed tildeels er et naturligt Udtryk. Den forvandles saa-
ledes forst til Blæret is, det vil sige til Jis, der er fuld af
Luftblærer, derpaa til hvid kornet Jis og endelig tilsidst til
blaa c om pakt Jis, der danner den egentlige Gletschermasse.
Den aarlige Sneemængde i Alperne udgjor omtrent 56 Fod, der
igjen paa det Nærmeste svare til de Lag Jis af 7 Fods Tykkelse.
I de højtliggende Bjergegne formaner Solvarmen imidlertid ikke
fuldstændig at optoe en saa betydelig Mængde Snee, og der bliver
derfor hvert Aar en vis Portion tilovers, som lidt efter lidt for-
vandles til Firnsuee og Jis. Ved denne Aar ud og Aar iud be-
standig gjentagne Tilvcrxt vilde Sneen derfor i Tidernes Lob til-
sidst blive opdynget i utrolige Masser, hvis Naturen selv ikke sør-
gede for at skaffe den bort ved den ovenfor omtalte langsomme
Nedskydningsproces, som uafbrudt forer de til Gletscheriis for-
*) En Cubikfod rent Vand af 12 Graders Varme veier 62 Pund.