Jordkloden Efter Syndfloden
Physisk-geographiske Skildringer for dannede Læsere
Forfatter: Louis Figuier
År: 1869
Forlag: P. G. Philipsens Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 507
UDK: 551.4
Emne: Efter den franske Originals tredie Oplag
Med en Mængde i Texten indtrykte Oplysende Billeder og Prospekter
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
272
Temperaturforholdene paa Jordkloden.
Naar de Steen og Sandlag, der ligge paa Isen, ere for store
til at kunne gjennemvarmes af Solstraalerne, tjene de tvertimod til
Beskyttelse for den underliggende Ils, og der indtræder da et Forhold
af modsat Art. Gletscherisen toer efterhaanden bort i Omfanget
af Stenen, og denne kommer herved tilsidst til at hvile paa en
Jissoile, der bestandig under den fortsatte Smeltning bliver hoiere
og tyndere. Disse med eil Steenblok foroven dækkede Søller kaldes
i Alperne „Jisborde" eller „Gletscherborde" og forekomme navnlig
i talrig Mængde paa Aargletscheren. Da Solstraalertte falde skraat
fra Syd paa Søjlerne, der undertiden kunne opnaae en Holde af
mere end 10 Fod, toe de stærkere paa den sydlige Side end paa
den nordlige og komme derved til at helde fra Nord mod Syd.
Ved den fortsatte Bortsmeltuing fra Sydsiden tabe Jisbordene til-
sidst Ligevægten, og Stenen, der danner Bordpladen, styrter da
ned men altid i sydlig Retning. Hvis Stenen falder paa Jis,
der ligger tilstrækkelig udsut for Solen, begynder den samme Proces
paany, og paa denne Maade kunne derfor store Blokke efterhaanden
blive flyttede et langt Stykke bort fra Morænerne mod Syd.
Naar Bandet, der fremkommer ved Isens Smeltning, savner
tilstrækkeligt Aflod, optoer det Gletscherens Overflade i en større
eller mindre Udstrækning og danner en formelig So. En af de
storste af denne Slags Soer i Alperne er dm paa den venstre
Side af Aletschgletscherett beliggende Morill- eller Merjelenssen,
der er 1500 Fod lang, lOOO Fod bred og 20 til 25 Fod dyb.
„Denne anseelige Gletscherso, siger Naturforskeren Collomb, frem-
byder den mærkelige Ejendommelighed, at den i Løbet af nogle faa
Aar vexelviis udtommer sig og paany bliver fuld. Aletschgletscheren
strækker sig langs med deus vestlige Bred og danner ved dens
nederste Ende eil lodret Iisvold af omtrent 32 Fods Holde, der
lukker for Bandet og hindrer det i at lobe bort. Fra Tid til
anden styrter der store Jismasser fra denne Vold ned i Soen,
hvor de svømme om med Toppeil rugende op over Vandskorpen og
ved deres cbampiguoulignettde Form skuffende minde om Jisbjergeue
i Bellsund ved Spitzbergen. Naar Jisvæggene ikke længere kunne
modstaae Vandets Tryk, bliver Soeu pludselig tom, idet der danner
sig et usynligt Aflob paa et eller andet Pnnkt i dens Bund. Der