Jordkloden Efter Syndfloden
Physisk-geographiske Skildringer for dannede Læsere
Forfatter: Louis Figuier
År: 1869
Forlag: P. G. Philipsens Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 507
UDK: 551.4
Emne: Efter den franske Originals tredie Oplag
Med en Mængde i Texten indtrykte Oplysende Billeder og Prospekter
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
Temperaturforholdene paa Jordkloden.
271
neude Huledaunelse er allerede i Aaret 1751 af Altmann bleven
iagttaget under Grindelwaldgletscheren.
Aabningen til de under Gletscherue existerende Huler findes i
Reglen ved Foden af Gletscherens Endeskraaning. Indgangen
danner ofte en hvælvet Portal af en betydelig Hvide, og de krystal-
klare Jisvægge, der ved Sollysets Tilbagekastning glimre og funkle
med de forskjelligste Farver, give det Hele et vist fortryllet og
phantastisk Udseende. Jisgrotterne udgjore derfor ogsaa en af de
mange Naturmærkværdigheder i Alperue, som især tiltrække sig
Touristernes Opmærksomhed og Beuudring. Det er imidlertid
laugtfra altid tilraadeligt at vove sig ind i Gletscherhulerue, og
flere eud een uforsigtig Reisende have i Virkeligheden maattet bode
med Livet for en ubesindig Nysgjerrighed i denne Henseende. Ved
'Vandets og Luftens langsomt undergravende Judflydelse forandres
nemlig Hulernes iudre Architektur og naturlige Ligevægtsforhold lidt
efter lidt, og mægtige Jisblokke styrte derfor jævnlig fra Tid til
auden ued fra Loftet og Væggeue. , I Jisgrotteu uuder Rhone-
gletscheren foraarsagede saaledes engang et affyret Pistolstud en
Nedstyrtning af Hulens Loft, ved hvilken to unge Mennesker om-
kom og begravedes uuder de losrevue Jismasser. Saadaune Sam-
meustyrtuinger kmiue ogsaa medføre Fare derved, at de sparre
Hulens Besøgere Tilbagevejen. Man seer undertiden endog Vandet
af denne Grund hore op med at flyde forneden men istedetfor stige
op og bryde frem gjeunem Relmerne i Gletscherens Overflade.
De sciakaldte „Middagshuller" ere Fordybniuger i Isen, der
ere dannede ved tilfældigt tilstedeværende Gjeustande af ringe Om-
fang som smaa Saudhobe, Smaasteen o. s. v. Naar saadaune
Gjeustande om Sommeren paa Grund af deres mørke Farve
gjennemvarmes stærkere af Solen end Isen selv, smelter denne bort
under dem og danner et Hul, i hvilket den paagjældende Gjenstand
bestandig synker dybere og dybere ned under Indflydelse af Sol-
straalernes Ophedning. Hullerne ere fyldte med Baud og under-
tiden saa dybe, at man selv med eu meget lang Stok ikke kan
naae Bunden i dem. Navnet „Middagshuller" have de faaet,
fordi de gaae straat ned i Isen i en nordlig Retning og vende
Aabningen imod Syd.