Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
106
DE ARKTISKE DYR.
Han siger om dem, at de er baade nydelige og morsomme Smaadyr, der navnlig i visse
Aaringer forekommer i store Mængder holdende til i Huler under Sten eller i Mostuer
paa forholdsvis tørre Strækninger over Skovgrænsen. De synes ikke at grave synder-
ligt, kun laver de sig om Vinteren lange Gange under Sneen, thi de sover ikke Vintersøvn,
noget virkelig arktiske Hvirveldyr overhovedet aldrig synes at gøre. De er i livlig Bevæ-
gelse baade Dag og Nat, trippende rask af Sted, søgende Tilflugt i et af de utallige Huller,
naar de bliver forstyrrede. Kommer man derimod i Nærheden af deres Hule, medens de
opholder sig i den, røber de selv deres Tilstedeværelse, idet de viser sig, pibende og gryn-
tende og med dc mærkeligste Fag-
ter, saa man skulde tro, de følte
sig yderlig fornærmede. De sætter
sig i oprejst Stilling, lægger Ho-
vedet helt tilbage over Halsen og
stirrer forbitrede paa den paatræn-
gende Gæst. Holder man en Stok
hen til dem, bider de sig øjeblik-
kelig fast i den, ja mange ryger i
Benene paa den forbigaaende og
slaar Tænderne saa fast i Ben-
klæderne, at de ikke er til at ryste
af. Gaar man dem rask ind paa
Livet, naar man overrasker dem
i det frie, løber de baglænds med
Hovedet i Vejret, saa længe til de
træfler paa en eller andenTerrain-
hindring, saa sætter de sig fast og
værger sig mandelig, ja lader sig
hellere fange, end de omgaar Hin-
dringen ad en lille Omvej. Under-
tiden gaar de endog angrebsvis til
Værks og kaster sig mod Fjenden
med en Række smaa Spring.
Deres Hadskhed og Stædighed
er dem til stor Skade; en Mængde
af dem bliver Bytte for Rovdyr: Ræve, Hunde, Rovfugle, Ravne o. s. v., netop fordi de
ikke gaar af Vejen for nogen. De lever af Planteføde: Græs, Urter, Renlav, Rødder o.s.v.
Vinterforraad samler de ikke, de kan under Sneen finde Foder nok ogsaa i den kolde
Aarstid. Deres Vintergange løber halvt i Sneen, halvt i det under den liggende Mostæppe
og forener sig i en stor, med af bidt Græs udforet Hule 20—30 Ctm. overjorden. I denne
siges de at føde deres Unger om Foraaret, 5 til 6 i Tal.
Da de holder til paa øde og ubeboede Steder, kan der ikke være Tale om, at de til daglig
volder Skade som saa mange andre af deres Æt, det er kun, naar de foretager deres saa
meget omtalte Vandringer ned i kultiverede Egne, at de bliver besværlige for Mennesket.
Der er noget gaadefuldt ved disse Dyrs forunderlige Vandringsdrift og ved de Udslag,