Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
DE PALÆARKTISKE DYR.
indre. Selv i forholdsvis stor Nærhed af Kristiania, næppe mere end en Mil eller to fra
Byen, skal endog i de senere Aar Bjørne være sete eller sporede.
I Storbritannien er de helt udryddede, i Holland, Belgien og Tyskland ligeledes. Der-
imod træffes de endnu, om end sparsomt, i Schweizer-Alperne, hvor kun de vildeste Bjærg-
skove byder dem de nødvendige Betingelser for en prekær Eksistens; talrigere er de i
Pyrenæerne, i Spaniens Bjærge, de østlige Alper, Karpatherne, Siebenburgen, Apenninerne,
paa Balkan halvøen og i visse Dele af Rusland.
Bjørnens Ydre er for kendt til, at vi skulde ofre mange Ord paa at skildre det, vore
Billeder giver desuden saa fortrinlige Fremstillinger af den, at vi næppe kunde forbedre
dem ved vor Pen. Men nogle Maal vil være paa deres Plads, gennem dem faar man en
sikker Forstaaelse af Dyrets virkelige Størrelse. Dets Længde naar som Regel knap nok
2 M., den kun 7—8 Ctm. lange, under Pelsen skjulte Hale ikke medregnet, Højden over
Skuldrene er hos meget store Eksemplarer 1,25 M. Vægten kan naa til 250 Kilo, men
overstiger i Almindelighed ikke 150 til 200. Oprejst paa Bagbenene, en Stilling Bamsen
ikke sjældent indtager, især naar den vil angribe eller forsvare sig, er den saaledes mere
Fig. 143. Hovedskaller af Hule- og Landbjørn.
end jævnhøj med de mest højvoksne Mænd, hvem den desuden langt overgaar i Drøjde
og Kraft.
Man træffer ikke sjældent Angivelser om Bjørne af betydeligere Størrelse. Tschudi
beretter saaledes om en, der blev nedlagt i Schweiz og maalte 7 Fod og 2 Tom. i Længde,
hvilket er lig med 2,20 M., og han fortæller om en Kamp med en Hanbjørn i Helsinge-
land (Sverrig), hvis Skind viste sig at maale 4x/2 AL, 2,83 M., i Længde. Selv om Halen
er regnet med, maa det dog antages, at dette Skind er bleven strakt rigeligt, inden det
maaltes. Men for øvrigt er der næppe noget i Vejen for, at der nu og da kan træffes et
særlig stort Eksemplar, hvis Maal overstiger de sædvanlige, lige saavel som der blandt
os Mennesker forekommer virkelige Kæmper.
I Vesteuropas Knoglehuler og i Jordlag samtidige med dem, findes sammen med af
Mennesker forarbejdede og benyttede Redskaber Skeletdele af Hulebjørnen, et vældigt
Dyr, der overgik alle nulevende Bjørnearter i Størrelse. Vi giver til Sammenligning
mellem dens og den nulevende, europæiske Bjørns Størrelse et Billede af begges Kranier,
tegnede i samme Maalestok. Om den tilhører en uddød Art, eller om den er Stamfader
til Nutidens Bjørne er ikke afgjort, imod det sidste synes at tale Forekomsten af Skelet-
dele, der maa antages at have tilhørt den brune Landbjørn, i Huler og Lag fra samme