Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
SJAKALEN.
28i
den har da trukket sig tilbage til Privatlivets Fred, drømmende om Nattens og Jagtens
Glæder i sin Bo inde i et tæt Krat, mellem Klippeblokke, i en Krog af en Ruin eller et
lignende, afsides og sikkert Sted. Men aldrig saa snart synker Sol i Lide, før den lader
høre fra sig. Fra alle Sider lyder dens langtrukne, melankolske Hyl, af og til afbrudte af
eller blandede med en kort Gøen, og hvor Sjakalerne samler sig i Flok om et Aadsel eller
om en Karavanes Lejr, bliver deres Koncert aldeles utaalelig, især da den gerne vedvarer
hele Natten. Hvor Hyænerne forekommer, blander de snart deres sindssvage Latter med
Sjakalernes Hyl, saa der lyder en sand Helvedeslarm, som nok skal jage Søvnen bort selv
fra trætte Øjne. Kostforagtere er Sjakalerne ikke, de æder alt, hvad der kan kaldes spiseligt
af Dyreriget og ikke lidt af Planteriget. Mindre Dyr: Rotter, Mus, Springmus, Harer o. 1.
jager de hver for sig, større Dyr forfølger de mange i Tal, til de styrter. Aadsler flokkes
de om, og i de store Rov-
dyrs : Løvernes, Panter-
nes og Hyænernes Spor
følger de i Haab om at
faa de Levninger af Byt-
tet, som disse ikke selv
mægter at fortære. Og-
saa store Insekter æder
de gerne, og velsma-
gende Frugter: Melo-
ner, Vindruer, Dadler
med flere sætter de stor
Pris paa.
Rettroende Musel-
mænd foragter dem na-
turligvis som urene,aad-
selædende Dyr og skæl-
der dem ud efter Noder
Fig. 154. Sjakal.
paa deres blomsterrige
Sprog, naar de generes
af dem. Men de fortæller tillige mange Historier om deres Snuhed. Vi skal indskrænke
os til at meddele een Beretning om Sjakalens Klogskab. En Jæger stod en Nat skjult i en
Have for at lure paa Vildsvin, som stjal dens prægtige Meloner. Han saa da to Sjakaler
komme og løbe om, snusende til disse. Til sidst fandt de en stor, moden Frugt, som til-
talte dem, og de bed hurtigt Stilken over. Derpaa trillede de af Sted med den, men for at
faa den ud af Haven, skulde de bakse den op ad en Skraaning, og hvorledes de end bar
sig ad med det, hver Gang de havde faaet den et Stykke op, rullede Melonen fra dem.
De forsøgte at bide sig fast i Stilken og trække Frugten op ved den, men den brast, og
ned trillede Byttet igen. Dog tabte de derfor ikke Humøret og gav sig heller ikke til at
æde den, hvilket man skulde synes, havde ligget nær. Men maaske var det et Ægtepar
med Huset fuldt af Unger, som skulde have Mad. Endelig fandt de paa Udvej. En af dem
greb Frugten mellem Benene og rullede sig om paa Ryggen, i hvilken Stilling den klemte
Vor Klodes Dyr.
34