Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
6$ 2
DE PALÆARKTISKE DYR.
Den er ikke stort større end en Sangdrossel (n. Maaltrost), om end dens lange, spidse,
graa Vinger og Hale gør, at den tager sig større ud. Den er i øvrigt blaagraa med rødligt
sorte Fødder og sort Næb samt hvid Undergump; om Sommeren er dens Hoved og Hals
sorte, om Vinteren derimod er Pande, Kinder og Strube hvide. Europa inden for den 6ode
Breddegrad og en Del af Vestasien er dens Ynglehjem, medens den om Vinteren er at
finde i Afrika. I Norge er den ikke truffen ynglen de, i Sverrig derimod har den Sønden
for Mælaren ikke faa Ynglesteder, og hos os bygger den almindeligt i Moser, ved Smaa-
søer og Aaer; men den er dog kun
en flygtig Gæst, der først kommer
hertil omkring den 8de Maj og dra-
ger herfra allerede i Slutningen af
Juli eller Begyndelsen af August.
Dens Rede findes ude mellem Røre-
ne, og den indeholder i Juni 2 eller 3
olivengrønne, mørkere plettede Æg.
Blaaternen er noget af det gratiø-
seste, man kan tænke sig, saa let og
fin, saa skøn i Flugten som faa andre
Fugle. Den flyver gerne under hyp-
pigt gentagne, skarpe Skrig lavt hen
over Rør og Enge og langs med
Grøfterne i disse; ofte staar den stille
paa flagrende Vinger og slaar ned
efter et eller andet Insekt, men ikke
i Vandet, thi den styrtedykker ikke
eller kun sjældent. Den er lidet sky,
thi faa nænner at gøre den Fortræd.
Ved Træktiden samler den sig i store
blokke for at have Selskab under den
lange Rejse, der dog ingenlunde til-
bagelægges hurtigt eller i eet Træk.
Af Gæssene har vi her kun at
Fig. 396. Et Kuld vilde Graagæslinger. omtale Graagaasen (Anser ferus'),
Stamfaderen til vor tamme Gaas og
denne lig i Bygning. Dens Fjer er brungraa paa Hoved og Hals, brune med lyse Kanter
paa Ryggen, lysegraa paa Undersiden, hvide paa Undergumpen. Vingerne er sortebrune,
Halen graabrun med hvid Kant. Hos os yngler den i mange af vore større Indsøer, i
Norge mest paa Øerne langs Vestkysten, i Sverrig dels i Østersøskærgaarden, dels i nogle
Søer. I øvrigt er den Ynglefugl i hele det nordligere Europa og Asien, men ogsaa Syd paa
bygger den, saaledes i Donaulandene. Vinteren tilbringer den i Middelhavslandene, Nord-
afrika og Indien.
Graagaasen kommer til Norden i Marts, stedse i Smaaflokke, for parvis at søge til
Ynglepladserne, der er de samme Aar for Aar, saa længe Fuglene er i Live. Gasen er
meget skinsyg og slaas ofte med Medbejlere, der vil gøre Kur til Magen. Til Redebygning