Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
BRUSHØNSENE.
677
om man laa og saa paa dem i kun en halv Snes Meters Afstand. De var gerne 8 til 10 i
Tal, alle forskelligt udstafferede og derfor lette at kende. Navnlig var der en stor, ilter
Slagsbroder med en mægtig, hvid Halskrave og lyse Nakkeduske, og en anden med en
skinnende, kastaniebrun Krave og graalige Toppe; en tredie havde sort og hvidspraglet
Krave, og bha metalskinnende Bukler, en fjerde udmærkede sig ved en temmelig lille,
men særdeles pyntelig, graa og hvid længdestriber Krave.
Legene, thi hvad der gik for sig var øjensynligt ikke alvorlig mente Kampe, tog sig
saare kuriøse ud. En Tid lang spadserede de forsamlede Paladiner strunke og gravitetiske
om i Udkanten af den runde Plads, eller de stod stille og lod Solen spille i deres pragt-
fulde Fjerpynt. Saa nærmede et Par sig hinanden med sagte Fjed, idet de rask og taktfast
nikkede med Hovedet, medens de bøjede sig forover og stak Stjærten til Vejis. Dei paa
stillede de sig lige over for hinanden, rettede sig og maalte hinanden med haanlige Blikke,
saa bøjede de sig atter
forover og nikkede hid-
sigt ad hinanden. Plud-
selig hoppede de begge
paa een Gang i Vej ret og
røg flagrende sammen
som et Par kampivrige
Hanekyllinger, eller de
blev staaende og veks-
lede drevne Fægterstød
med Næbbene. Stødene
blev opfangede i og pa-
rerede med de brusen-
de, rejste Halskraver, og
naar der indtraadte en
Pause i Striden, stod
Duellanterne og buk-
Fig. 409, Brushane i Parringsdragt og Kampstilling.
kede nogle Sekunder som et Par Brydere, der skal til at tage fat for Alvor. Hver enkelt
Holmgang varede sjældent mere end et Minut eller to, saa sænkede den struttende Fjer-
pynt sig, og de to Modstandere trak sig tilbage for snart at afløses af et Par andre. Paa den
Vis blev de ved i Timevis uden nogen Sinde at give en Lyd fra sig. Hunnerne saa vi al-
drig noget til under Legene.
Hvorledes skal man nu egentlig forklare sig Meningen med disse Lege? Kampe om
Hunnerne i almindelig Forstand er de absolut ikke, der er ikke 7ale om Sejrherrer og
overvundne, saa lidt som om Drab eller Blodsudgydelse, og de fortsættes længe efter, at
Hunnerne har lagt Æg og ruger, saaledes at Hannerne over dem glemmer at bekymre
sig baade om Mage og Afkom. Først hen i Slutningen af Juni Maaned ophører de. Nogen
Betydning for Udviklingen af Hannernes Styrke og Størrelse kan de næppe have, og det
er vist tvivlsomt, 0111 der som Følge af dem stiftes varige Forhold mellem bestemte: Han-
ner og Hunner. Rimeligvis parrer Hunnerne sig med flere Hanner, og alle disse, hvad
enten de nu er særlig pragtfuldt udstyrede eller ej, finder vistnok villige Elskerinder.
Heller ikke synes Hunnerne at foretrække visse bestemte Farver eller Farvetegninger hos