Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
686
DE PALÆARKTISKE DYR.
faldne Unger og tabte Fisk. Der saa ud værre end i en Hejrekoloni-—Hejrerne ynglede for
Resten tæt op til dem — og hvad der var det værste, Fiskeriet i Fjorden led føleligt under
deres umættelige Rovlyst. Saa blev der aabnet en regulær Krig imod dem : unge og gamle
blev skudte bort og Redetræerne fældede, og til sidst maatte Resterne af den stærkt ud-
tyndede Bestand fortrække. De kom igen et Par Aar efter, men blev atter forjagne, og nu
er en Kormoran en Sjældenhed paa Issefjorden. Som det gik dem der, er det gaaet dem
overalt her i Landet, hvor de nu næppe yngler mere, om en og anden end kan ses her,
navnlig ved Vintertid.
Men Skarven har Ynglesteder nok endda, thi den er udbredt over det meste afjorden,
Syd- og den vestlige Del af Nord-Amerika midtaget. I Sverrig bygger den nu og da, og
langs Norges Vestkyst er den almindelig fra den russiske Grænse til Stavanger. Her byg-
ger den Rede paa Klipperne, dels paa Fuglebjærgene dels i Kolonier for sig selv. Den er
en stor, langhalset, sort, aarefodet Fugl med temmelig langt, lige, kun i Spidsen noget
krumbøjet, middels sammentrykt Næb, med en nøgen, gul Næbpose og en hvid Plet paa
Hofterne. Halen er middellang, stiv og afrundet, Vingerne temmelig korte. Da Benene er
stillede langt tilbage, gaar den slet og sidder meget opret, støttende sig paa Halen; men
de lange, smidige Tæer er godt skikkede til at omklamre Klippekanter og Grene. Den
flyver tungt men rask og ret udholdende, svømmer godt med Legemet dybt i Vandet,
saa næsten kun Hoved og Hals rager op over det, og dykker udmærket. Dens eneste Føde
er Fisk, som den .ofte tager dybt under Overfladen, i vore Farvande navnlig Aal, andet-
steds især Torsk. Hunnen lægger fra 2 til 4, oftest dog 3 grønlighvide Æg.
En mindre Art, Topskarven (G. cristatus), er sort med grønlig Metalglans og med
en forover krøllet Fjertop ved Næbroden. Den yngler ved alle Europas Atlanterhavskyster
samt ved Middelhavet og det sorte Hav og er almindelig paa samme Del af Norges Kyst
som Kormoranen. 1 Sverrig ses den fra og til, medens den hos os kun vides skudt een
Gang. Dens Liv former sig som Kormoranens, og den er som denne en Standfugl, der
kun lader sig tvinge bort fra sine vante Tilholdssteder ved usædvanlig stærk Kulde.
Endnu for noget over et halvt Aarhundrede siden rugede der paa nogle Skær ved
Island enkelte Eksemplarer af maaske den mærkeligste palæarktiske Fugl, den til Alkerne
hørende Ge jr fugl ^Alcct impennis). Langt tilbage i Tiden havde den, hvad Fund i Sten-
alderens Affaldsdynger godtgør, levet ogsaa ved vore Kyster, og til op mod vor Tid fore-
kom den ved New-Foundland, Ørkney- og Schetlandsøerne, Færøerne og Norge. Dens
Udryddelseshistorie er trist, Begærlighed efter Vinding fuldendte, hvad Begærlighed efter
dens velsmagende Kød og Æg havde begyndt, og ingen tænkte paa at frede den, mens
Tid var. Nu er Skind af den næsten ikke til at faa fat paa, og dens Æg betales paa Auk-
tioner over naturhistoriske Samlinger med over 1000 Kr. Stykket. De formentlig sidste
Gejrfugle blev dræbte under Island Aar 1844, men det siges dog, at et Stykke blev taget
ved Lapmarkens Kyst endnu i Aaret 1848. Gejrfuglen var stor og pengvinlignende. Dens
Højde i opret Stilling var henved 2/3 M., dens hele Længde c. 90 Ctm., dens Fødder sad
langt tilbage og dens Vinger var kun 15—151/2 Ctm. lange. Dens tætte Fjerklædning var
sort paa Hoved, Hals og Ryg, hvid paa Bugen, og mellem Øje og Næb havde den en stor,
hvid Plet. Flyve kunde den ikke, og Vingerne brugte den kun til Svømning, i hvilken
Idræt den var Mester. Den levede af Fisk og kom kun i Land paa enlige, øde lave Skær
for at ruge sit eneste, store hvide Æg. Stort mere vides der ikke om dens Liv.