Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
HULESALAMANDEREN.
691
øvrigt ligner de de gamle og har ingen større Forvandling at gennemgas. Kønsmodne
synes de dog først at blive sent, da de vokser langsomt og skal blive 20—30 Ctm. lange,
inden de er forplantningsdygtige. De bliver i det første Aar rimeligvis 7—9 Ctm. lange,
i det andet c. 15, saa de større maa være mindst 3 Aar gamle.
Proteus orienterer sig øjensynligt væsentlig ved sin overordentlig fine Følesans, der
bringer den Bud om hver den svageste Strømning i det Vand, hvori den lever. Ogsaa af
Lyset paavirkes den, selv naar det absolut ingen Varmestraaler indeholder.
At Hulesalaman-
deren nedstammer
fra Former, der lever
eller levede i Dagens
Lys, viser dens rudi-
mentære Øjne, men
man kan ikke blandt
de i dens Hjemstavn
levende Salamander-
arter paavise nogen,
hvorfra den kan an-
tages at stamme. Det-
te kunde tyde paa, at
Arten har bestaaet
som Huledyr i meget
lange Tidsrum. Dens
i flere Retninger larvelignende Udseende og Organisation
peger hen til, at den tilhører en meget gammel Type, der
har holdt sig fra saare fjerne Tider, fordi den levede under
saa uforanderlige Forhold. De af dens Æt, der levede paa
Jordens Overflade, skulde da, paavirkede af skiftende Om-
givelser og Kaar, ved opsummerede, gunstige Varieringer
være saa at sige løben den forbi i Udvikling. At vi i Huler,
der har bestaaet fra tidligere geologiske Perioder af, kan
finde en og anden saadan »Reliktform«, er ikke mere for-
Fig. 414. Hulesalamander.
underligt, end at de hentes op fra dybe Haves Bund.
Af Insekter findes talrige Huleformer. Stærkest re-
præsenterede er Billerne, navnlig Løbe-, Rov- og Aadsel-
billerne. Af Fluer forekommer kun en enkelt lille, hurtigt løbende og springende Art, der,
skønt den har Vinger, aldrig ses flyvende. De netvingede giver ogsaa deres Bidrag til Hule-
faunaen ved nogle Arter Løvgræshopper, af hvilke de fleste dog ogsaa forekommer uden
for Hulerne. Talrigere er Pod 11 riderne, nogle smaa, springende Insekter, af hvilke flere
Arter udelukkende tilhører Hulerne.
Af Tusindben lever ikke taa stedse og kun i Mørket, navnlig egentlige Tusindben,
men ogsaa Skolopendre (Lithobius stygius). Langt almindeligere er dog Spindlerne, af
hvilke nogle Mosskorpioner, mange Edderkopper og ikke faa Mider hører til de hyppigst
forekommende Huledyr.
8;