Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
698
DE PALÆARKTISKE DYR.
Fig. 417. Allike-Rede med Æg.
made Ungerne. Der hersker et syndigt Halløj, hvor mange Alliker bygger sammen, thi
de synes trods deres Selskabelighed at være temmelig iltre og ufredelige. Slagsmaal og
støjende Skrigen hører til Dagens Orden, og navnlig i Yngletiden lyder bestandig deres
skarpe: Tjæk-tjæk, medens de geskæftigt flyver til og fra. Mod andre Fugle er de derimod
ikke hadske, thi baade Duer, Stære og Ugler bygger ofte i de samme Taarne som de, uden
at der er Ufred imellem dem.
Ogsaa uden for Yngletiden holder Allikerne sammen i store Flokke. De samles om
Aftenen milevidt fra i bestemte, store Træer eller paa Taarne for at tilbringe Natten der.
Hen mod Mørkningen kommer de flyvende Flok efter Flok, og først efter lang Tids høj-
røstet Palaver falder der Ro over de samlede Tusinder, der atter spredes til alle Sider ved
Solopgang. De lever af Korn, Bær
og Frø, af Insekter, Larver og Orme,
hvorimod de sjældnere end andre
Kragefugle tager Fugleæg eller Un-
ger, saa lidt som Mus. Gør de Skade
ved at samle Korn op paa de tilsaaede
Agre eller ved at stjæle dem ud af
modne Aks, gør de paa den anden
Side Gavn ved at tage Olden borrer
og deres, samt andre skadelige
Larver.
Ingen, der har iagttaget en tam
Allike, kan tvivle om, at den er klog
og lærenem. En fra Reden tagen,
halvvoksen Unge er let at tæmme og
bliver snart fortrolig med sin Herre
og med sine Husfæller i det hele,
saaledes at man kan lade den flyve
ud og ind, som den vil, uden at
frygte for, at den skal absentere sig.
I Begyndelsen maa den mades med
opblødt Hvedebrød, Regnorme, Lar-
ver, Fluer o. 1., som stoppes den ned i Halsen, naar den ved et let kendeligt Skrig tilkende-
giver, at den er madtidig. Men efterhaanden lærer den at tage Føden selv og at fange
Insekter i Stue, Gaard og Have. Sit Navn bliver den snart fortrolig med, og den kommer
da hurtigt flyvende, naar en, den holder af, kalder ad den.
Vi har en Gang opdraget saadan en Allik fra lille af, til den blev alle Husboernes,
Børns og voksnes Kæledægge. Særlig havde den kastet sin Kærlighed paa en af Husets
Damer, med hvem den helst vilde være sammen fra Morgen til Aften. Ved Daggry meldte
den sig ved hendes Sovekammervindue, bankede paa det med Næbbet og skreg, til den
blev lukket ind. Saa satte den sig henrykt til Rette paa Hovedpuden og tog sig en lille
Ekstra-Lur. Om Dagen fulgte den sin Herskerinde overalt i og uden for Huset, snart
siddende paa hendes Skulder, snart flyvende eller hoppende. Hvor som helst den end op-
holdt sig, og hvad den end havde for, saa snart hun kaldte paa den, kom den, blot den