Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
STÆREN.
703
og lavere, til sidst stryger de lige hen med Jordens Overflade. Efter et Par Svingninger
sætter de sig paa Marken tæt ved Mosen eller Søen, modtagne med en tusindstemmig
Velkomsthilsen af dem, der allerede har kastet sig. Her paa Markerne samles inden for
snævre Grænser efterhaanden et uhyre Antal Fugle. Af og til flyver de eller nogle af dem
op uden tilsyneladenue Grund med Susen og Svirren af de tusinde Vinger. Som en sort
Sky svinger de nogle Gange frem og tilbage for snart at sætte sig igen, og endelig, lige
efter Solnedgang, hæver hele Massen sig som efter Aftale paa een Gang for at kaste sig
ned i Sivene. Endnu nogle Minutter er der Uro i Lejren, med Flaksen af Vinger, Skænds-
maal om Pladserne, Støj af en faldende, forskrækket skræppende Fugl og almindelig Drøf-
ten Samfundets Anliggender. Men saa bliver der stille, og ingen skulde ane, at de sagte
susende Sivskove skjuler Titusinder af Fugle i deres Skød.
Men fyr et Skud af, naar Stærene har sat sig til Ro, og man vil faa et artigt Syn at se!
Med et forskrækket Pip bliver Sivskoven levende, og under stormlignende Sus hæver sig
en Flok af sorte Smaafugle, saa tæt, at den bogstaveligt skjuler alt bag sig. Vi har set Stære
under disse Omstændigheder, hvis Tal sikkert var flere Gange 10.000, skønt alle Forsøg
paa at tælle de Flokke, der i Aftenens Løb ankom til Stedet og gøre et Overslag over
deres Størrelse, maatte opgives. Efter et Par Svingninger kaster Massen sig igen i Sivene,
hvor de er vante til at søge Nattero.
I Slutningen af Oktober eller i Løbet af November trækker Stærene lidt efter lidt bort
herfra ned til det sydlige Europa, hvor de tilbringer de 3—4 værste Vintermaaneder. Her
forfølges de som andre Smaafugle og fanges eller dræbes i Tusindvis som madnyttigt
Vildt. At de er meget velsmagende, kan ikke benægtes, men at de bør fredes, kan heller
ingen Tvivl være underkastet, da de gør stor Nytte ved at fortære en Mængde skadelige
Insektlarver. Imidlertid kan Stærene være meget ubehagelige Gæster i Frugthaver; navn-
lig er de slemme ved Kirsebærrene, de kan fuldstændig rense et Træ for Bær paa nogle
faa Timer, naar de kaster sig skarevis over det. At en Gartner eller Frugtavler søger at
beskytte sine Træer imod dem ved at skyde nogle af dem for at forjage de øvrige, er der
derfor ikke noget at sige til.
En Ejendommelighed ved disse Fugle er deres Lyst og Evne til at efterligne ikke blot
Dyrestemmer, men ogsaa andre Lyde. Vi har engang i Jylland haft en i denne Henseende
særlig begavet Stær som fleraarig Beboer af vor Stærkasse. Den tiltrak sig først Opmærk-
somheden ved at efterligne alle mulige Strandfugles Stemmer. Den og dens Kammerater
færdedes nemlig meget paa Engene ved Kysten af Limfjorden, hvor der rørte sig et ual-
mindelig rigt Fugleliv. Naar den kom hjem fra sine Udflugter, sad den ofte paa Taget
eller paa Stærehuset og gav et helt Repertoire af Fuglestemmer til Bedste. Vibens melan-
kolske Skrig, Rylens Fløjtetoner, Rødbenens klangfulde Varselsignal, Regnspovens lang-
trukne Fløjt afløste hinanden i et forunderligt Potpourri. Senere lagde den sig efter at
gengive Husdyrenes Maal: den gøede, kaglede, galede, miavede o. s. v. Engang var der
nogle Dage i Træk bleven udført et Stykke Jordarbejde hos en Nabo, til hvilket der blev
benyttet en afskyeligt pibende Trillebør. Efter at det var vel endt, hørte vi en Dag igen
den os vel bekendte, nerveangribende Piben, og vi troede, at det nu atter gik løs med
Trillebøren. Men nej — det var Stæren, som havde lært denne Lyden af, og som nu sad
og gav sin nyerhvervede Færdighed til Bedste.
Det var morsomt at se den sidde og øve sig, ofte i Timevis, paa alle sine mange Tone-