Den offentlige Vejning og Maaling
År: 1908
Forlag: J.H. Schultz A/S
Sted: København
Sider: 25
UDK: 389
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
Maalere ikke nyde offentlig Troværdighed for deres Attester; og de
ere ikke berettigede til at udøve deres Erhverv paa offentlig Gade og
Plads eller ved Havnen uden Øvrighedens Tilladelse. — I Anledning
af en Besværing fra en kgl. Vejer og Maaler over, at en af Handels-
foreningen i en Købstad privat antagen Vejer og Maaler tillige med
hans Medhjælpere vare bievne edfæstede inden Købstadens By thing, ud-
talte Justitsministeriet i Skrivelse af 12. Januar 1887, at denne Edfæstelse
maatte anses „stridende imod Lovgivningens Grundsætninger“; det blev
derfor paalagt Amtet at indanke Sagen for Overretten, og ved dennes
Dom af 1. August s. A. blev Edfæsteisen kendt uefterrettelig (Ind.
Min. Skriv. 4. Februar og 19. November 1887).
Angaaende Vejning paa Jernbanestationerne mærkes Generaldirek-
toratets Ordre af 17. April 1902 (Nr. 679 Serie Dj, i hvilken det udtales,
at de Vejninger, som Statsbanerne efter eget Initiativ eller ifølge An-
modning af vedkommende Forsendere foretage af Banegodset, kim have
Betydning indenfor Omraadet af Fragtoverenskomsten imellem Banen
og Forsenderen; som Følge heraf paalægges det Stationerne, at de ikke
maa udstede Vejeattester, men, hvis Forlangende i saa Henseende frem-
sættes, bør henvise vedkommende til den kgl. Vejer; jfr. iøvrigt Ind.
Min. Skriv. 8. Marts 1907.
Betydningen Benyttelse af de offentlige Vejere og Maalere vil ofte være nød-
at offentlig venc[ig eller dog ønskelig, dels paa Grund af den anførte Troværdighed
Vejning og af Attester, dels fordi det undertiden, navnlig i Handelsforhold,
Maaling. Betingelse for at gøre en Rettighed gældende, at Vejningen og
Maalingen er udført af den offentlige Vejer og Maaler.
Af de i saa Henseende trufne Afgørelser fremhæves følgende:
1. Bevis for, at et Parti Korn havde en vis Vægt, ikke anset til-
vejebragt ved en af vedkommende Officiant meddelt Attest om, hvad en
forud udtagen Prøve vejede paa Børsens Kornvægt, idet Officianten ikke
havde Kompetence til i saa Henseende at udstede afgørende Attester,
ligesom den paa Børsen saakaldte „Normalvægt“ ikke heller kunde anses
som en Vægt, der ubetinget kundo fordres respekteret af Parterne (Sø-
og Handelsrettens Dom af 28. Januar 1864. Tid. 1864. 13).
2. Udtalt, at en Skibsfører, der paa Konnossementet for indladet
Støbejern havde tegnet sig for Vægt, var berettiget til at fordre Lad-
ningen udvejet paa Modtagerens Bekostning ved en autoriseret Vejer
(Grosserer-Societets Responsum af 5. Juli 1880. U. f. R. 1888. 751).
3. Udtalt, at Brugen af autoriseret Maaler ved Modtagelse med
Jernbanen af Kul, hvis Vægt var opgiven i Følgesedlen, efter Handels-
sædvane var en Betingelse for at kunne gøre Indsigelse mod Maalet,