Lyslære
Forfatter: C.L. Petersen
År: 1852
Forlag: C. A. Reitzels Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 94
UDK: 535
Industri-Foreningen
oversat af
C. L. Petersen,
Overlærer ved Metropolitanskolen,
efter
Dr. Joh. Müllers Grundriss der Physik und Meteorologie.
Med 93 Afbildninger.
Kjøbenhavn
Universitetsboghandler C. A. Reitzels Forlag.
Trykt i Thieles Bogtrykkeri.
1852.
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
Jnterferensphænomener.
81
Fig. 87.
med et Lag Ilte (Staalets Anløben). Ogsaa tynde Luftlag frem-
bringe saadanne Farver, hvilket man ofte seer ved Revner i tykke
Glasmasser.
Man seer disse Farver med den største Regelmæssighed som
Ringe, naar man lægger en Glaslinse af stor Brændvidde paa en
plan Glasplade, eller omvendt den plalie Glasplade paa Linsen.
Newton, som iagttog disse Farveringe, der ogsaa efter ham sæd-
vanlig kaldes de Newtonske Ringe,
anvendte Linser, hvis Krumningsra-
dius var 50 til 60 Fod. Der hvor
Glaspladen berører Linsen, seer man
ved tilbagekastet Lys en sort Plet, som
er omgiven af farvede concentriske Ringe,
der udefter stedse blive smallere og
mattere, omtrent som Fig. 87 viser.
Betragter man Ringene med eens-
farvet Glas, seer man afverlende fim
lyse og morke Ringe; for rodt Lys ere
disse Ringe bredere end for gront, og for gront bredere end for
violet. Naar man istedetfor farvet Lys tager hvidt, kan man intet-
steds mere see en fuldkommen sort eller en fuldkommen hvid Ring,
fordi hverken de lyse eller de morke Ringe fra de forsijællige Farver
mere falde sammen; men overalt seer ntait Farver, som ikke længer
ere de rene Farver i det prismatiste Solbillede, men Blandingsfarver.
Disse Farvephænometter kunne forklares paa følgende Maade.
Naar Lysstraalerne falde paa et tyndt Lag af et gjennemsigtigt
Legeme, tilbagekastes de deels fra deil overste deels fra deu nederste
Flade af dette, og de fra begge Flader tilbagekastede Lysstraaler ville
interferere, og efter Forstjællen mellem de gjennemlobne Veie sllart
hæve, snart forstærke hinandens Virkninger.
I Fig. 88 forestiller MNOP et tyndt
Lag af et gjennemsigtigt Legeme, som træffes
af et Bundt parallele Lysstraaler ab\ dette
Straalebundt vil nu deels kastes tilbage i
Retningen bc, deels brydes til d. Men de
brudte Straaler deles atter ved Fladen OP,
og den tilbagekastede Deel træder ved e ud
i samme Retlling som det ved den forste
6
Fig 88.