Jordkloden Efter Syndfloden
Physisk-geographiske Skildringer for dannede Læsere
Forfatter: Louis Figuier
År: 1869
Forlag: P. G. Philipsens Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 507
UDK: 551.4
Emne: Efter den franske Originals tredie Oplag
Med en Mængde i Texten indtrykte Oplysende Billeder og Prospekter
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
Jordklodens Bjerge og Sletter.
219
Det fine, usynlige Støv, som Blæsten opfylder Luften med
og jager tilvejrs som tætte Skyer, trænger ind i Vinene, Næsen,
Munden og Luftvejene og virker næsten kvælende paa Aande-
drættet. Den glodende Vind bevirker desuden en livlig Fordamp-
ning fra Legemets Overflade, udtørrer og irriterer Huden og
Svælget og foranlediger derved en brændende Torst. Barken paa
Træerne mister al sin Saft, Planterne visne, og Vandet i Kameel-
drivernes Læderflasker dunster hurtig bort af den samme Grund.
De ulykkelige Reisende ere da priisgwne til alle en uudslukkelig
Torsts piinlige Kvaler, og flere end een Karavane ere paa denne
Maade gaaede fuldstændigt tilgrunde i den trosteslose Drken. Det
er derfor heller ikke sjeldent at træffe skinnende hvide, af Solen og
Luften fuldstændigt afblegede Skeletter af Mennesker og Dyr langs
de af Karavanerne hyppigst fnlgte Veie, ildespaaende Vidnesbyrd
om de frygtelige Farer, der ere forbundne med Reiser i Drkenen.
Hvad der derimod kun er en Fabel, er Fortællingen om
giftige Vinde, der dræbe enhver, som de komme i Berøring med.
De farlige Virkninger af Sinmnen forklares i og for sig til-
strækkeligt af den brændende Hede, som udmærker den, og af de
fine Støv- og Sattdmasser,'som den opfylder Luften med. Den
bekjendte Reisende Burckardt fra Basel er dm første, som har
meddeelt paalidelige og bestemte Oplysninger om de i Drkenen
rasende Storme og gjendrevet de mange fabelagtige Beretninger,
som Beduinerne pleie at underholde de Reisende med for at lade
sig betale saa dyrt som muligt for deres Tjeneste.
„I Juni 1813, fortæller Burckardt, blev jeg overfaldet af en
Simun paa Reisen fra Siout til Esneh. Da Stormen brod los,
red jeg ganske alene paa en Dromedar gjennem en ode Egn, hvor
der i mange Miles Afstand hverken fandtes Træer eller menneske-
lige Boliger. Jeg skyndte mig strax at tildække Ansigtet med mit
Lommetørklæde for at beskytte det imod Vinden, men medens jeg
var befljæftiget hermed, blev Dromedaren bange for Sandet, som
Stormen pidskede den lige i Hovedet og gav sig pludselig til at
galoppere afsted i en saadan Fart, at jeg tabte Stigbøjlerne og
faldt af. Da det imidlertid var bleven saa morkt, at jeg ikke
knnde see ti Skridt foran mig, blev jeg ganske rolig liggende og