Jordkloden Efter Syndfloden
Physisk-geographiske Skildringer for dannede Læsere
Forfatter: Louis Figuier
År: 1869
Forlag: P. G. Philipsens Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 507
UDK: 551.4
Emne: Efter den franske Originals tredie Oplag
Med en Mængde i Texten indtrykte Oplysende Billeder og Prospekter
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
382
Kilder, Floder og Soer.
varet udsatte for eu langsom Ildebrand, og et slorre mlderjordisk
Rum, i hvilket der slaaer eu stor Mængde iudbalsomerede Kro-
kodilmumier fra de gamle Wgypteres Tid opstillede i Rækker langs
Siderue. Eu kvælende og modbydelig Liiglugt opfylder den fug-
tige Hule, som kun ganske enkelte videbegjarlige Reiseude have havt
Mod til at gjennemvaudre lige til Enden, og i hvilkeu endog flere
af deres Ledsagere skulle have tilsat Livet paa Gruud af de giftige
mephitiske Dunster.
I Basaltklipper forekommer der ikke sjeldent betydelige Hule-
dannelser paa Gruud af denile Steenarts Tilbøjelighed til at for-
vittre og ringe Modstandsevne mod ydre Paavirkninger overhovedet.
Den meest bekjendte af denne Slags Grotter er den verdensberømte
Fin g als hu le paa den lille hebridiske D Stasfa i Nærheden af
Skotlands Vestkyst. Staffa bestaaer foroven af en uregelmæssigt
asleiret og souderbrudt Trapmasse, der forneden smiler paa hoie, i
Regelen lodretstaaende Basaltsoiler. Paa enkelte Steder vise disse
regelmæssige Leddelinger, som om de ere sammensatte af flere
Stykker, og nedbrydes da meget lettere af Havets Bølgeslag, hvor
de vende ud mod Kysten. Det er paa denne Maade, Fiugalshulen
er bleven til. Indgangen til denne mærkelige Grotte er en 60
Fod hot og 36 Fod bred Aabning, der med en noget aftagende
Brede fortsætter sig 250 Fod ind under Klipperue. Loftet bestaaer
as en sammenhængende forvittret Trapmasse, der paa sin Under-
stade endnu tydelig viser Spor af de forsvundne Soileskafter i
Form af et regelmæssigt tavlede Brudflader, og Læggene dannes
af en fortsat Række af Basaltsoiler, der indadtil aftage gradviis i
Størrelse efter Perspektivets Love og idethele udmærke sig ved en
saa regelmæssig sexkantet Form, at man ved forste Betragtning
uvilkaarlig maa antage dem for dannede ved Kunst. Uagtet Havet
gaaer lige ind til Buttden af Hulen og Dybden af Baudet selv i
Ebbetiden intetsteds er uuder en Favn, tor Baade dog kun i meget
stille Veir vove sig tud til det Inderste af Hulen; thi er Soen
blot i nogen Bevægelse, er der altid Fare for, at Banden skal
blive kastet mod Grottens Vægge og derved flanes i Stykker. I
Stormvejr styrte Bolgerne med en bedøvende Tordenlarm ind i
Hulen og opløses i lutter Skum ved at bryde sig mod Loftet og