Jordkloden Efter Syndfloden
Physisk-geographiske Skildringer for dannede Læsere
Forfatter: Louis Figuier
År: 1869
Forlag: P. G. Philipsens Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 507
UDK: 551.4
Emne: Efter den franske Originals tredie Oplag
Med en Mængde i Texten indtrykte Oplysende Billeder og Prospekter
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
Kilder, Floder og Soer.
389
i et skarpt begrændset og snevert Leie, hvis Sider gjerne tillige ere
Dalsider, ofte paa den nøgne Klippebund og med hyppige Fald. I
det mellemste Lob er Strømningen roligere, Dalen udvider sig,
og dens jævntflraanende Vægge ligge fjernere fra Floden, der nu
paa Siderne begrændses af tydeligt fremtrædende Bredder. Skjondt
Hvirvler undertiden forekomme, er Floden dog i Reglen allerede
stilbar i dette Parti. Det nederste Lob gaaer gjennem Sletten,
Faldet er derfor yderst ringe og Lobet meget roligt. Bredderne
træde ikke længere saa skarpt og tydeligt frem, og Floden forandrer
hyppigt sit Lob gjennem de blode Masser, den tildeels selv har
afsat, eller den forgrener sig og danner et Delta. Det er imidlertid
langtfra stedse muligt ved enhver Flod at udpege tre saadanne for-
stjelligt udprægede Partier i dens Lob; thi i nogle af Bjerge stærkt
opfyldte Lande som Skandinavien, Skotland og Pyrenæeregnene
bevare Floderne ikke sjelden Charakteren af hurtigt nedadstrommende
Hoifjeldselve lige til deres Udlob i Havet, medens de i andre Egne,
hvor de have deres Udgangspunkt fra Moradser eller mindre hoit-
liggende Egne, frembyde en forholdsviis rolig Stromniug uden
pludselige eller stærke Fald nogetsteds i deres Lob og derfor ere
seilbare næsten lige til deres Udspring.
En pludselig Formindskelse i en Flods Høide over Havet be-
virker et Fald af Floden, der kaldes Cascade, Fos eller Vand-
fald, uaar Hmdeforfljellen er betydelig og indtræder pludselig,
og Strømhvirvel eller Rapide, uaar Sænkningen ikke er saa
plndselig og brat men mere skraanende. De egentlige Fald tilhore
Flodernes overste Lob, medens Strømhvirvlerne hyppigst forekomme
i det mellemste eller paa Overgangen fra det mellemste til det ne-
derste Lod. Det er umuligt at tæuke sig et mere pragtfuldt Skue
end eu Flod eller Elv, uaar den med en bedøvende Tordenlarm
styrter sig ned fra en højtliggende Klippeafsats og i Faldet oplofts
til et Tæppe af Skum eller en Sky af Vandstov, der glimrer som
Perler i Sollyset eller gjenspeiler dette som livligtfarvcde Regubner.
De hoieste Fald ere imidlertid ingenlunde de meest impouerende,
da det er Vandmassen, der i denne Henseende er det Afgjorende.
Niagara og Trollhætten, der forholdsviis ikke have noget betydeligt