Om Tidens Udmaaling og Inddeling
Forfatter: K. Kroman
År: 1882
Forlag: Andr. Fred, Høst & Søn
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 114
UDK: 529
DOI: 10.48563/dtu-0000300
Emne: Særtryk af Industriforeningens Maanedsskrift
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
54
Syd for Øst og Vest. Endvidere er Culminationshøiden
større om Sommeren end om Vinteren; derimod foregaaer
Culminationen bestandig lige over Sydpunktet af Horizon-
ten, og Culminationsøieblikket er derfor baade let at finde
og særlig skikket til Mærkepankt for Tidsinddelingen.
Opstille vi en Stang lodret paa en flad Mark, behøve vi blot
at passe paa, naar dens Skygge er kortest og viser lige mod
Nord, for at faa Solens Culminationsøieblik at vide. Iagt-
tage vi nu disse Øieblikke Dag for Dag og sammenligne
vore Iagttagelser med et godt Ur, saa ville vi vel finde, at
den ene Culmination bestandig indtræder omtrent 24 Timer
eller et Døgn efter den anden; men nøiagtigt vil dette ikke
slaa til. Lad os antage, det er et udmærket Chronometer,
vi have for os, og at vi begynde vore Iagttagelser f. Ex.
Juleaftens Middag! Solen vil den Dag culminere temmelig
nøiagtig i det Øieblik, Uret viser 12, eller Solen og Uret ville
den Dag vise Middag paa samme Tid; men allerede
anden Juledag vil Solen komme næsten et Minut for seent;
Nytaarsdag vil den komme næsten 4 Minuter for seent, og
dette vil fortsætte sig, indtil den midt i Februar kommer
over 14 Minuter, altsaa næsten et heelt Qvarter for seent
til sin Culmination. Derpaa skynder den sig, saa at den
midt i April atter har indvundet det Tabte; men nu har
den ligesom faaet for stor Fart: den første Mai gaaer den
allerede 3 Minuter for stærkt og midt i Mai 4. Derpaa
mindsker den igjen Fart, saa at den midt i Juni gaaer rigtig,
og derpaa kommer den atter bag efter. Sidst i Juli gaaer
den over 6 Minuter for sagte, sidst i August gaaer den
atter rigtig. Derpaa iler den foran, saa at den i Begyn-
delsen af November kommer over 16 Minuter for tidlig, og
dermed bliver den paa ny træt, saa at den Juleaften atter
gaaer rigtig. Selvfølgelig er man fra Først af i Tvivl om,
hvor vidt det er Solen eller Uret, der „gaaer galt“; ja man
har vel endog størst Tilbøielighed til at skrive Uregelmæs-
sigheden paa Urets Regning. Anstille vi Experimentet et
Aar endnu, finde vi imidlertid, at Ujævnhederne gjentage
sig ganske paa samme Maade; det bliver derved sandsynligt,
at de skyldes Eiendommeligheder ved Solens egen Be-
vægelse; og nærer man endnu Tvivl, levere Stjernerne