Danmarks Spiselige Svampe; Deres Dyrkning Og Anvendelse 1906
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
16
den røde Fluesvamp hverken er nær saa lumsk, ej
heller fuldt saa farlig som den løgknoldede Flue-
svamp, skal man dog tage sig i Agt for den. — Det
samme er Tilfældet med Panterfluesvampen (Amanita
pantherina), som ogsaa skal indeholde Muscarin og af
de fleste anses for meget giftig, medens dog enkelte
opfører den som uskadelig. — Af Fluesvampe vil jeg
endnu kun nævne den kugleknoldede Fluesvamp (Ama-
nita mappa). Denne anses af nogle for en Varietet af
den løgknoldede F., hvilket absolut ikke er rigtigt,
idet den baade i botanisk Henseende afviger fra den
og navnlig med Hensyn til Giftvirkning viser en paa-
faldende Forskel. Den virker saaledes slet ikke giftigt
paa Frøer, medens den løgknoldede F. dræber dem
under meget udtalte Forgiftningssymptomer.
Udenfor Fluesvampenes Slægt findes kun nogle ganske
faa Giftsvampe, som fremkalder lignende Forgiftnings-
symptomer som den røde Fluesvamp, og som sand-
synligvis ogsaa for de flestes Vedkommende indeholder
Muscarin.
En i mange Hensender meget interessant Giftsvamp,
som her til Lands er meget sjælden, er den „spise-
lige" Stenmorkel (Gyromitra esculenta). Denne Svamp
benyttes i Udlandet meget som Fødemiddel (esculenta
betyder spiselig), men undertiden fremkalder den vold-
somme og farlige Masseforgiftninger. Man var længe
i Uvished om, hvorledes dette kunde forklares, at en
Svamp, der i Reglen var uskadelig, til Tider kunde
blive farlig, indtil nogle Videnskabsmænd (Ponfick,
Bostrøm og Boehm) ved en Række Forsøg godt-
gjorde, at Svampen altid indeholder et meget stærkt
Giftstof („Helyellasyre'1 har man kaldt det), men at
dette kan udtrækkes ved kogende Vand og destrueres
ved Tørring. Dette svarer ogsaa til Erfaringerne, idet