Mekanisk Fysik
ELLER LÆREN OM LEGEMERS LIGEVÆGT og BEVÆGELSE
Forfatter: Georg Forchhammer, Julius Petersen
År: 1888
Forlag: LEHMANN & STAGES FORLAG
Sted: KJØBENHAVN
Sider: 324
UDK: 531 (022)
MED 353 OPGAVER
OG
ET KORT UDDRAG AF FYSIKENS HISTORIE.
Af
JULIUS PETERSEN (ADJUNKT.) og GEORG FORCHHAMMER (CAND. POLYT.)
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
193
bevise, at et Legeme, som falder
ned ad. den under Paavirkning
af Tyngden, altid bruger den
samme Tid til at naa det nederste
Punkt, paa hvilket Sted Faldet end
begynder- Den samme krumme
Linje har en anden mærkelig
Egenskab, idet man nemlig ogsaa
kan bevise, at dersom et Legeme
skal bevæge sig ved Hjælp af
Fig. 170.
Tyngdekraften fra et eller andet Punkt A til 73, saa sker Bevægelsen i
den kortest mulige Tid, naar Legemet falder paa en Cykloide, der har
sit øverste Punkt i A.
114. Andre Former af Penduler. Den Svingkraft, som fører et
almindeligt Pendul tilbage til sin Hvilestilling, er for en lille Fjernings-
vinkel v
p l sin v eller p l v.
Nævneren, som findes i Formlen T = tt 1 / —, er altsaa det kon-
V pl
stante Forhold mellem Svingkraften og Fjerningsvinklen, udtrykt i Bue-
maal. Om Svingkraften hidrører fra Tyngden eller en anden Åarsag,
er imidlertid ligegyldigt, naar den blot er proportional med Udslaget.
Bringes f. Eks. en vandret Magnetnaal ud af sin Ligevægtsstilling,
vil Jordmagnetismen paavirke den i konstant Retning og med uforandret
Størrelse, ligesom Tyngden paavirker et almindeligt Pendul; man indser
derfor paa samme Maade, at den Svingkraft, som drejer Naalen, ved
smaa Udslag er proportional med disse. Kaldes det konstante Forhold
mellem Svingkraften og Udslaget S og Naalens Inertimoment I, bliver
Svingningstiden
Fig. 171.
13